- Tidigare i Heroes. - Du är alltid välkommen hit.
- Jag hittar min väg. - Trevligt att träffas.
- Hon kommer att döda tusentals. - Berätta vad du såg.
- Du kan inte rädda henne. - Men nån annan kan det.
Folk tror att drömmar om framtiden är en gåva - de har fel.
Jag vill inte vara ensam.
Jag kan bara tänka mig vad en massa ursäkter kan göra med nåns mänsklighet.
För att bli mänsklig igen måste han göra sig av med alla krafter.
Var det så svårt? - Jag är kompis med Matt.
- Han är inte här just nu. - Kan du berätta var han är?
Det här är din fantasi, inte mitt liv.
- Är nåt på tok, sir? - Ja, det är det.
- Det är lugnt. Var är alla? - Tivolit är stängt, Samuel.
- Alla såg vad du gjorde mot staden. - De är rädda för mig.
Är det så konstigt?
Äntligen har vi ett hem här... Ett ställe att skapa ett liv på.
- Du sa att du ville det. - Du litar inte på mig längre, va?
- Det har du inte gjort på länge. - Visa mig varför jag skulle göra det.
Ur tillit kommer tro, Lydia.
Det måste vara svårt när du kan blicka in i nåns själ med en beröring.
Är jag boven i dramat efter allt jag har gjort?
Du har blivit empatin själv som ersätter Joseph.
Alla vill höra vad du har att säga. Vad har du sagt åt dem?
- Ingen respekterar dig längre. - Jag tänker vinna tillbaka respekten.
Jag älskar dem...jag behöver dem.
Och jag tänker göra vad som krävs... för att bevisa mitt värde.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND Incubator och Dvärghamstern
www.SweSUB.nu - För bättre texter
Oroa dig inte, jag är här för att rädda dig.
Det är Peter Petrelli. Är Emma Coolidge där?
Det är viktigt.
Ja, jag har redan åkt förbi henne. Hon är inte där.
Om du träffar henne ska hon ringa mig. Ja. Tack.
Mamma?
Är du hemma, Janice?
- Kan man inte göra två resor? - Är du i mitt huvud igen?
Det var så länge sen. Låt mig hjälpa dig.
Om jag ville döda dig hade vi inte pratat.
- Vad vill du? - Det är komplicerat.
Mitt liv är lite upp och ner just nu. Man kan säga att jag letar fakta.
- Matt. - Janice. Jag trodde att du jobbade.
Min klient avbokade, tur att jag var här för din vän Gabriel var i närheten.
- Han har en massa berättelser. - Berättelser?
Från när vi var partners.
Jag tänkte att ni ville ta igen förlorad tid så jag lagade en lunch.
Det ser utsökt ut, tack.
Parkman, slappna av, ta en matbit. Vi måste verkligen ta igen förlorad tid.
Det här är nog inget bra tillfälle.
Det är inte ens en stor grej. Jag behöver inte berätta nåt.
Jo, faktiskt. Seriemördaren med superkrafter som förändrades till elev-
-och gjorde ett tårtdiagram av ditt liv.
- Det var inget tårtdiagram. Mer som... - Du måste berätta för din far.
Jaså? När Sylar dödade min riktiga pappa, sa han inget till mig.
Jag vet...du har rätt.
- Men du... - Jag vet.
Hur länge ska du hänga läpp? Det börjar att bli löjligt.
Vi hade det bra innan det här.
Ska jag följa med dig?
Ja...
Nej. Det här är nåt jag måste göra ensam.
- Jag skulle kunna vänta. - Det tar nog ett tag.
Allt vi måste prata om. Sylar...
Mörkläggningen av min fars död. Han har nog en del att säga om tivolit.
Ja... Lycka till.
Du kommer att må bättre när allt är över. Om inte, har du ju fått kaffe.
- Claire. - Hej, Lauren.
- Tänker du släppa in mig? - Självklart.
- Var är pappa? - Han gick ut en liten sväng.
Jag tog med lite kaffe.
Jag tyckte att det var dags att prata igenom vissa saker med honom.
Varför är du här egentligen?
- Din far och jag är... - Nej, det var inte det jag menade.
Ni har Primatech-filer och satellitkartor.
Allt som min pappa skulle lämna bakom sig.
- Jag försöker bara att hjälpa en vän. - De går på bio. Vill du hjälpa till?
Kan du säga åt min pappa att sluta med det han håller på med här?
- Jag önskar att det vore så enkelt. - Vad är det som händer?
Det var en händelse. Det var Samuel Sullivan.
- Vad gjorde han? - Det säger att det var ett jordskred-
-men vi vet att det var Samuel. - Tror ni att han begravde staden?
Kan han ens göra det?
Hans krafter ökar ju fler med krafter han omger sig med.
200 är döda och de gräver fortfarande fram kropparna.
Vad planerar ni att göra?
- Din pappa kommer strax. Du kan väl... - Jag har faktiskt en lektion.
Ni verkar ha det under kontroll, hälsa att jag tittade in.
- Vänta. - Hoppas att kaffet smakar bra.
Jag har alltid älskat såna kakor. Är de fortfarande Mattys favoriter?
- Hur visste du det? - Som jag sa...
Vi var rätt bra kompisar förr. Vi var på missbruksrådgivning tillsammans...
-...och mötte våra gemensamma demoner. - Vet du vad, älskling? Jag ska visa-
-Gabe vad jag har gjort i källaren. - Ja, Matts underbara projekt.
- Du kommer att älska det där nere. - Det gör jag säkert.
Du letar fakta säger du. Vad fan betyder det?
Jag var tvungen att kolla ifall jag kom ihåg det riktigt.
Make och far...
Du har kommit på ett sätt att leva med din förmågan.
Du kanske inte tror på det här...
-...men du är starkare än mig. - Jag är inte rädd för dig.
- Om det här handlar om hämnd... - Jag var frestad efter det du gjorde.
Men jag vill inte vara sån längre.
Jag vill att du tar dig in i mitt huvud igen.
Är du allvarlig? Du är sinnessjuk.
Det är mina krafter som har gjort mig sån.
Jag kan inte leva med dem längre, Parkman.
Du måste ta bort dem.
Du vill att jag... Hur ska jag göra det?
Skapa en mental blockering, förträng dem. Jag bryr mig inte.
Allt jag vet, är att när jag blir fri från förmågorna...
Blir du normal? Ledsen, men det skeppet seglade för 50 mord sen.
Jag frågar vänligt.
Sist jag var i ditt huvud gjorde du mitt liv till ett helvete.
- Varför skulle jag riskera det igen? - Janice...
...och barnet.
Jag vill verkligen förändras. Men jag är sinnessjuk...
Minns du?
Och allt jag behöver göra är att peka.
Visst, jag ska försöka.
Men du måste släppa Janice.
Se det som en gest av god tillit.
Hej, mamma.
- Vad är fel? - Det är Nathan.
Stenhuggaren ringde. De behövde de slutliga orden till hans gravsten-
-och jag visste inte vad jag skulle säga.
Jag antar att det är slutet på det hela.
Det är bara ord, men när man skriver ner dem...
- När man etsar dem i sten... - Jag vet, mamma.
Det kanske var själviskt av mig, men jag behövde träffa dig.
- Jag vill veta att du mår bra. - På grund av din dröm.
Jag drömde det också.
Jag såg alla människor. Och Sylar...
Jag tror att han försökte hjälpa Emma.
Såg du det också?
Vad uppdraget än är, Peter, kom ihåg det här:
En enstaka gärning gör inte Sylar till din väns räddare.
Du måste hjälpa mig att hitta honom. Du vet var han är.
Sylar har aldrig varit långt borta från mina tankar.
Men jag ber dig att inte gå.
Han mördade Nathan, och dödade nästan dig.
Emma är i trubbel. Folks liv står på spel.
Nathan hade aldrig vänt dem ryggen. Du vet att det är likt med mig.
Det här kommer att sluta illa. Samuel är galen.
Pappa ska ta honom och det kommer aldrig att sluta väl.
Vad vill du att jag ska säga?
Vad tycker du att jag ska göra?
Jag vet inte. Du har lektion om 20 minuter.
Du kanske borde gå på en lektion nån gång.
- Hör du nåt av vad jag sa? - Ja, jag hörde allt.
Men vad ska du göra? Din pappa hade rätt om tivolit. Du skulle aldrig åkt dit.
Samuel är hemsk. Men de andra på tivolit är familjer och barn.
De vill bara leva öppet med förmågorna.
De gav väl Samuel hans styrka?
- De vet inte om det. - Du var där en dag. Hur vet du det?
- Jag måste låna din bil. - Nej.
- Jag trodde att du backade upp mig. - Du vill väl ha ett normalt liv?
Låt din pappa sköta det. Snälla, följ med mig till lektionen.
Eller inte.
Kom tillbaka med full tank.
- Hon svarar inte. - Hon skulle ha lektion.
Claire, ring mig så fort du hör det här.
- Du skulle inte släppt iväg henne. - Vad skulle jag gjort?
Dragit henne i håret och låst in henne i garderoben?
Vad vill du göra?
Vi kör. Trappar Samuel upp sina attacker kan vi inte bara se på.
Du har rätt, men du är känslomässig. Han är ett hot, inte bara mot Claire.
- Om du går in utan fokus... - Jag klarar av det här. Oroa dig inte.
Det är inget jag väljer längre.
Då åker vi.
- Vi måste prata. - Vad gör du här?
Din far är ute efter Samuel...
För att döda honom. Får Samuel reda på det...
Det var därför jag kom. Jag har sett sånt här gå illa förr.
Jag vill inte att nån kommer till skada. Men vi har inte mycket tid.
Samuel går aldrig med på det. Han överlämnar sig aldrig.
Han lyssnar inte på nån längre. Om din far verkligen är på väg-
-borde jag hämta Amanda. - Och vad, Lydia... Sticka härifrån?
Har det gått så långt? Jag förstår dig...
Det jag gjorde med den staden och alla människor. - Claire, jag-
-hoppas att dina skäl är bättre. - Hur kunde du göra så?
Jag vet inte vad jag tänkte på. Jag önskar att jag kunde få det ogjort.
Och så många andra saker... Joseph.
Berättade jag att det första tivolinumret vi såg var trapets?
När de slungade sig genom luften trodde vi att de också hade superkrafter.
Bakom scenen sa mannen att hans enda kraft var tyngdkraften.
Oavsett hur högt han kom, var den alltid där för att fånga honom.
Jag har insett att tyngdkraften betyder olika för folk.
För det mesta i mitt liv var Joseph min tyngdkraft.
Jag har kommit bort.
Och nu är även min familj rädd för mig.
- Den enda styrkan jag har kvar... - Du måste ta ditt ansvar.
Du måste överlämna dig.
Till din far?
- Han är inte speciellt barmhärtig. - Om du överlämnar dig-
-kommer han inte att skada dig, jag lovar.
Snälla, Samuel. Lyssna på henne.
Om du bryr dig om familjen måste du skydda dem.
Samuel är på mittgången.
Har honom.
Vänta lite. Är det Claire?
Klockan två.
- Hej, Claire. - Var är du, pappa?
Nära. Jag hörde att du var och hälsade på. Tack för kaffet.
- Hur ser det ut därnere? - Samuel vill överlämna sig.
- Jaså? Varför? - För att skydda sin familj.
Han överlämnar sig om resten av tivolit förblir säkert.
Litar du på honom?
Om det är möjligt att göra det här utan att nån skadas, bör vi då inte försöka?
Det är den bästa planen. Du får Samuel och ingen skadas.
Okej. Be honom möta upp oss på fältet utanför tivolit.
Vi ses snart.
Han överlämnar sig.
- Tror du att han bara ger sig? - Jag vet inte, jag måste lita på Claire.
Det är gjort. Han vill träffa dig på fältet.
Är du säker på att det är en bra idé?
Är det en fälla får du en bättre träff på honom. Öppet fält utan folk.
Jag går ner och följer honom ut.
Håll honom i sikte.
Var försiktig.
Mina senaste handlingar har fått er att undrar var mitt hjärta finns.
Jag ångrar det jag gjorde.
Jag handlade impulsivt och det har fört hit en...
En agent...till vår dörr.
De vill bara ha mig.
Claire har hjälpt till att ordna ett fredligt överlämnande.
Jag följer med dem. Snälla lyssna.
Jag vet att alla inte instämmer i det här beslutet.
Men det är det enda sättet. Säkerheten för er alla...
...och att hålla ihop den här familjen är vad som betyder mest för mig.
Om det betyder att jag måste gå, får det bli så...
Okej, Parkman, jag har gjort min del. Janice fick gå. Det är din tur nu.
Jag vet. Jag ska försöka.
Inget har förändrats.
- Jag vet att du kan, vad är fel? - Jag vet inte.
Jag vet inte.
- Jag... Jag kan inte. - Försök igen.
Det kanske inte är jag. Du kanske kämpar emot det.
- Du kanske inte vill bli av med det. - Nej! Du ljuger!
- Vad pågår, Matt? - Sluta! Snälla, släpp henne.
Titta på mig! Släpp henne. Hon har inget med det här att göra.
- Släpp henne. Jag försöker igen. - Det duger inte.
Ser du vad du fick mig att göra?
- Jag vet inte ens om jag kan göra det. - Du kanske behöver lite motivation.
Radera mina krafter, parkman... annars använder jag dem.
Och jag kommer att använda alla.
Tro mig, jag kan bli riktigt kreativ.
Förbannat.
Samuel! Kom snabbt!
Nej!
Hon behöver tryck på såret. - Jag behöver din hjälp. Kom.
Ville du veta vad jag hade på hjärtat.
Gjorde...du...det här?
Jag är ledsen. Jag är så ledsen.
De behövde en skurk... Nån som är värre än mig.
Du gav dem det. Tack.
- Jag har den. Jag gör det. - Det är för sent, Claire.
Hon är död.
Kom igen, pappa. Svara, snälla.
Samuel.
Pappa.
Jag hittade honom på kullen...
...med den här!
- Mår du bra? - Claire... Det var inte jag.
- Jag sköt inget... - Mördare!
Det var han.
- Du tog hit honom. Du är en av dem. - Lägg av!
Nej, skada dem inte. - Vi är bättre än så.
Ta honom till spegelhuset. Bind honom.
- Och hon? - Min vagn.
Släpp mig! Nej! Pappa!
Släpp mig! - Samuel, det var inte han!
- Om du skadar henne så lovar jag... - Det är problemet. En grym tanke-
-räcker med de här krafterna. - Jag förstår.
- Du behöver inte använda dem så här. - Men det gör jag.
Krafterna är jag nu.
Du har handskats med den ständiga frestelsen. Hur klarar det?
Hur hindrar du dem från att ta över?
Inse att du är mer än bara dina förmågor.
Vi är människor. Låt henne gå.
Jag ska försöka, låt mig bara se att hon mår bra.
- Sista chansen, Parkman. - Kom. Det är ingen fara.
- Det är Sylar, eller hur? - Förlåt, det här är galet.
Han vill att jag ska ta ifrån honom hans krafter och göra honom normal.
Jag såg att han menar det, men han kan inte få som han vill.
Jag har arbetat med såna. Han är trasig från insidan. Vi måste begrava honom.
- Så att han inte kan skada nån annan. - Jag förstår. Gå iväg.
Kom inte tillbaka förrän jag ringer.
- Okej, sätt i gång. - Du hade rätt, jag höll tillbaka.
Det handlar om motivation, eller hur?
Jag kan vara speciell, men då är jag tvungen att skada många människor.
Du kan inte skada nån.
Mamma.
Jag känner ingen skillnad.
Prova nåt... På mig.
Du gjorde det.
- Mina krafter är borta. - Nej, begravda, där du inte når dem.
Du har hotat min familj för sista gången.
Jag vet vad du är rädd för. Att vara ensam med din odödlighet.
- Vad har du gjort med mig? - Du är fånge i din galna hjärna.
Du kommer att bli ensam i en evig mardröm.
När jag går, kommer du inte ihåg nåt. Du kommer att tro att det är på riktigt.
Du skulle ju hjälpa mig.
Det finns visst lite kvar av dig i mig. Jag ljög.
Njut av Helvetet.
Parkman?
Matt?
Matt!
Samuel sa att du skulle komma. Bra att du är här. Han behöver din hjälp.
Äntligen en doktor.
- Vad har hänt? - Vi blev anfallna.
- Av vilka? - Folk som inte förstår sig på oss.
Fok som är rädda för oss.
Det spelar ingen roll.
Huvudsaken är att du är här.
Du kommer inte bara att plåstra om mig.
Du ska hjälpa oss att göra en ny värld för oss själv.
- En ny värld? - Ja. Vi ska visa dem.
Vi ska visa dem hur fantastiska vi kan vara.
Matt?
Matt!
- Hej. Jag jobbade där nere. - Det är lugnt. Det var länge sedan.
Ja, hur är läget?
Sylar är här.
- Jag pratar om det du tänker. - Du får inte ta honom!
- Folk dör och Sylar ska rädda dem. - Han är en mördare!
Stanna. Han är fångad.
- Vad fan har du gjort? - Jag fångade honom i hans värsta mardröm.
- Han sårar aldrig nån igen. - Jag måste ta tillbaka honom.
Det får du inte. Om du går in, kommer du kanske aldrig tillbaka.
Nej, Peter!
Matt!
Hallå?
- Tracy Strauss. - Jag skulle ringa om nåt gick fel.
Jag gick till Bennet. Jag trodde att...
Se vad de har gjort, de som kallar sig "normala".
Hur kunde du låta det här hända?
Det jag gjorde var fel, det vet jag.
Men jag var villig att offra mig själv för att skydda er...
Att rädda den här familjen som vi alla älskar.
Omvärlden har visat att vi aldrig kommer att bli accepterade.
Vi har sett det...
I ögonen på dem som såg våra före- ställningar. Bländade av våra förmågor...
...men fyllda med avsky, av vilka vi är.
Jag såg det igen igår.
I den lilla staden på andra sidan kullen.
Idag när kulorna träffade mig och mördade vår älskade Lydia.
Det är dags.
Det är dags att lägga rädslorna bakom oss.
Det är dags att visa världen...
...vilka vi verkligen är.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © FRiEND Incubator och Dvärghamstern
www.SweSUB.nu - För bättre texter